Dette har skjedd:
Så lenge jeg lever, skal jeg ødelegge alt du elsker.
Du var den sterke, ikke Jessica.
Adam var farlig. Vi låste ham inne og kastet nøkkelen.
For to uker siden rømte han og vil ta hevn.
Hvem er du? Hva heter du?
- Peter Petrelli? Hvem er det? - Vet ikke.
Noen visste at jeg skulle komme. Jeg vet ingenting om Adam eller firmaet.
Jeg var i Montreal i 2007. Plutselig var jeg her.
Du kan forandre historien.
- Ikke la dem ta meg bort herfra! - Nei!
Caitlin!
Det er menneskets evne til å huske som gjør oss unike.
Vi er den eneste arten som bryr seg om fortiden. Gjennom våre minner-
- kan andre lære.
De kan feire våre triumfer og advares av våre feil.
Jeg kjenner ingen Adam.
Peter, hva i svarte var det der?
- Kjenner du meg? - Selvsagt.
Det er jeg, Adam.
Husker du ikke? Du og jeg skal forandre historien.
- Unnskyld, jeg vet ikke... - Haitieren har vært på ferde igjen.
Haitieren?
Det forklarer hvorfor du forsvant. Men du kan få tilbake hukommelsen.
Helbredelse. Du kan gjøre det jeg kan gjøre.
- Hjernen må reparere seg selv. - Hvordan skal det skjer?
Tenk på det som betyr mest for deg.
Vet du hva der er?
- Han heter Nathan. - Nathan?
Nathan.
Du reddet helagjenglederen...
FOR FIRE MÅNEDER SIDEN
...så vi kunne redde verden.
- Du må slippe meg, Nathan! - Om du dør, så dør jeg!
Nei, jeg klarer meg! Du kan fly, det kan ikke jeg!
- Hva mener du? - Det tar alt jeg har, -
- all min kraft for ikke å eksplodere. Slipp meg!
Peter!
- Sanders? Nicole Sanders? - Her.
- Har mannen min det bra? - Kulen var svært nær aortaen hans.
- Inngrepet gikk bra. Han var heldig. - Takk. Takk.
- Du vil elske henne etterhvert. - Jaså?
De er hyggelige mennesker. Vi hadde ingen familie.
- Så hvorfor skaffe seg en nå? - Det der er urettferdig.
Det har bare gått fire måneder. Du kjenner henne knapt.
Hvordan kunne du be ham?
De gjorde det slutt for to år siden.
Det spiller ingen rolle. Hun vil gi deg hjertesorg.
- Jeg vil ikke danse mer. - Maya... Maya!
Din tøyte!
Slipp meg!
- Du skal holde munn, skjønner du? - Vær så snill, Maya...
Jeg ser deg heller død enn gift med broren min!
- Slipp, sa jeg! - Og jeg sa du skulle være stille!
- Gilberto! - Og om jeg ikke er det?
Nei.
Alejandro!
Nei!
Nei.
Du er ikke død...
Hva?
Hva skjedde?
Jeg tror at jeg gjorde det.
Hva da?
Jeg drepte dem alle. Hver eneste en.
Maya!
- Hjelp! Vær så snill, hjelp! - Umiddelbart, sir. Legg ham ned.
- Vi tar ham inn på rom to. - Hold ham i live. Gjør alt dere kan!
Betjent? Vi trenger din hjelp.
Var du nødt til å bruke full styrke?
Det klarer han.
Han er ikke noe leketøy, Elle.
Det kunne han godt vært.
- Hvor er jeg? - På et sikkert sted.
- Broren min... Jeg var på sykehuset. - Verdens beste lege pleier ham.
- Men... tilstanden hans er kritisk. - Så hvem er du?
Hva gjør jeg her?
Jeg er en gammel venn av foreldrene dine.
- Ja, jeg har sett deg før. - Som jeg sa, er du sikker her.
Men broren din... Det er en helt annen historie.
- Han døde nesten. - På grunn av deg, Peter.
Det var jo ikke din idé å bli en atombombe og utslette halve byen.
- Vet du om det? - Ja.
Så lenge du kontrollerer evnene dine, -
- er du alltid en trussel mot deg selv, familien din...
- Jeg hadde slått dem av om jeg kunne. - Vi gjorde det for deg.
- I alle fall inntil videre. - Hvordan...?
Min kollega her kan undertrykke evnene hos folk rundt ham.
Jeg skjønner ikke.
- Hva slags sted er dette? - Vi hjelper mennesker som du.
Peter, vi kan hjelpe deg til å få et normalt liv.
For 30 år siden sluttet vi å forske på en vaksine som sperret krefter, -
- men på grunn av det som har skjedd nå, er forskningen i gang igjen.
Det gleder meg å kunne si at vi snart har botemiddelet for deg.
- For alltid? - Du slipper å skade dine kjære igjen.
- Om hvor lang tid er det ferdig? - Bra. Du har tatt det rette valget.
Du har vært ute for en fryktelig ulykke.
Peter...
Han er borte.
Kystvakten gjennomsøker 260 kvadratkilometer av havet.
Men du har flaks som lever.
Nei. Nei, Nathan.
Pappa!
Min store gutt.
- Jeg trodde jeg hadde mistet deg. - Du blir aldri kvitt meg.
Mrs Sanders?
- Jeg er snart tilbake. - Jeg er her da.
Dr Brooks.
Vi har ikke forsikring, men vi kan sikkert få til...
Du trenger ikke tenke på det. Alt er allerede ordnet.
Jeg forstår ikke.
Hvordan da? Hvem betalte?
Det var jeg.
- Kjenner jeg deg? - Kall meg Bob.
- Har du lest noen av avisene i dag? - Hva? Nei. Hvordan det?
Ikke et ord om det som skjedde på Kirby Plaza eller mr Lindermans død.
- Hvem pokker er du? - Noen som vil hjelpe deg.
Linderman ødela alt. Jeg skal få skuta på rett kjøl, så å si.
- Det gikk. Du betalte regningene. - Jeg vil hjelpe deg med sykdommen.
Jeg vet du tror at Jessica er borte, -
- men vi har merket at når evnene oppstår, kan hjernen håndtere det-
- ved å forårsake en personlighetssplittelse.
- Jeg er ferdig med Jessica. - En ny personlighet kan dukke opp.
Jeg kan skaffe all hjelp du trenger, verdens beste pleie.
- Hva er haken? - Du må forlate familien imens.
Vi har akkurat blitt gjenforent. Jeg drar ikke fra dem.
Det er medisiner du kan prøve hjemme, men...
Den har bivirkninger. Du har vært gjennom så mye for familien.
Vil du virkelig risikere å miste dem igjen?
- Ska jeg ta disse pillene hver dag? - Jepp.
Det er en blanding laboratoriet fikset.
Den kontrollerer evnene, demper dem.
- Som fyren i hjørnet av Bobs kontor. - Haitieren? Ja.
Omtrent. Så vi kan kalle dem haitier-piller.
Ha det bra, Peter.
- Det gjør vondt. - Du vil bli vant til det.
Da begynner du å like det.
Hallo?
Hvem da det?
Jeg.
FOR TRE MÅNEDER SIDEN
Kult!
Elleve år gammel. Du er nesten mannen i huset nå.
Mamma?
- Ønsket du deg noe? - Ikke fortell hva det er.
Dere vet uansett hva jeg ønsket meg.
Dette har vi jo snakket om.
Vi kan høre på politiradioen og dra til åstedet.
Eller la politiet ta seg av det.
Vi kan bli som Fantastic Four, minus en, men likevel.
Micah, jeg vil være en helt for deg.
Jeg vet hvordan jeg kan bli det.
Jeg tror jeg har fått jobb. En bra jobb.
- Hva slags jobb da? - Noe som gjør deg stolt av meg.
Kom nå. Jeg lovte jo vi skulle bowle.
- Kommer du, mamma? - Moren din har hatt en lang dag.
Hent jakken din.
Jeg kan ikke engang smile på fødselsdagen hans.
Det tar en stund før medisinen stabiliserer seg.
Jeg vet ikke hvor mye lenger jeg holder ut.
Jeg vil si at det blir bedre. Men jeg vet hvordan det høres ut.
Men det blir faktisk bedre.
Det har gått en måned. Du har enda ikke sagt hva du heter.
- Jeg vil bare bli latt i fred. - Da er du på rett sted.
Men jeg må advare deg. Man blir lei av det.
La meg gjette: Du levde et helt vanlig liv-
- helt til du oppdaget at du kunne gjøre utrolige ting.
Det var sikkert herlig i begynnelsen. Du trodde du kunne redde verden.
Så innså du tragisk nok at du var farlig.
Snakk med meg om et tiår. Forresten, snakk med meg etter tre.
Jeg kan godt bli her for alltid.
Du har vært med på noe grusomt, hva?
Jeg beklager.
Jeg heter Peter.
Hei, Peter. Hyggelig å møte deg. Jeg heter Adam.
FOR TO MÅNEDER SIDEN
Jeg har ikke lyst i dag.
Bare et lite et? Da øker jeg dosen din.
Greit. Bare et lite et.
Riktignok er det gøy å knaske piller, men...
Etter to måneder vet jeg enda ingenting om deg.
Du har kanskje fler sider enn denne sadistiske lyngreia.
- Fortell meg det. - Jeg foretrakk at du bare lå der.
Vil du ikke fortelle?
Er du redd?
Nei. Du liker bare å ha kontrollen.
Jeg forstår.
Beklager at jeg spurte. Det skal ikke gjenta seg.
Jeg satte fyr på huset til farmor da jeg var seks år.
Jeg forårsaket strømbrudd i Ohio da jeg var åtte.
På min niende fødselsdag lå jeg i et glassrom med litiumdrypp.
Jeg har bodd her i 16 år.
De karakteriserte meg som sosiopat med paranoide vrangforestillinger.
Psykiaternes hevn for at jeg truet dem på livet.
Jeg er 24 år og har aldri vært på stevnemøte.
Jeg har aldri kjørt berg-og-dal-bane eller svømt.
Nå vet du alt om meg. Jeg er ikke mer interessant enn som så.
Vi ses.
Noen visdomsord, min venn: Hold deg unna henne.
Jeg ga etter for seks år siden og soner enda.
Ikke bekymre deg. Det eneste jeg vil ha av henne, er medisin.
Unnskyld. Jeg glemmer at du fortsatt tror på dem.
- Hva mener du? - Kuren deres.
De har vært " dager unna å fullføre den" helt siden jeg kom hit.
Bob prøver ikke å fikse deg, Peter.
Denne komplekset ble opprettet for å hjelpe oss.
Du befinner deg ikke på et kompleks, Peter.
Se deg rundt. Du befinner deg i et fengsel.
Om du ikke tror meg, kan du jo prøve å komme deg ut.
FOR TO MÅNEDER SIDEN
Unnskyld meg.
Hvordan har du det?
Han sa at alt var en løgn.
Det som skjedde med ham og Peter. En bilulykke.
Han sa vel at han trodde han kunne fly?
Og planen om å sprenge New York? At Peter var en bombe?
Det må være de smertestillende medisinene.
Du fortjener å vite dette. Jeg ville skjule det for deg og guttene.
Hva da?
Det er en mørk hemmelighet i Petrelli-familien.
Det begynte med faren deres. Storhetsgalskap, paranoia...
Det førte til at han begikk selvmord. Dessverre...
...har den sykdommen åpenbart gått i arv.
Herregud.
Slik er det: Nathan er en stor mann, -
- og livet hans kommer til å bli svært komplisert.
Han fortjener virkelig sin verdighet og sitt privatliv.
Så jeg håper at du forstår at dette må holdes hemmelig.
Kan jeg stole på at du gjør det, Heidi?
Hei. Hva kan jeg gjøre for å få deg inn...
Hei. Hva kan jeg gjøre for å få deg inn i en splitter ny bil?
Det kommer an på hva du gjør når du har fått meg inn.
Jeg har en følelse av at den første dagen din går bra.
Sommerfuglene i magen min har sommerfugler i magen.
Jeg er så stolt av deg. Jeg visste at medisinen ville virke.
Jeg skal kjøre Micah på skolen. Ha en god dag på jobben.
Når jeg kommer hjem i kveld, skal vi feire.
Han kommer til å finne ut at du ikke tar de dumme pillene.
Forsvinn, Jessica.
- Du trengs ikke lenger. - Hvorfor tror du det er Jessica?
Husker du meg? Sommeren da du rømte til LA-
- og ba alle om å kalle deg Gina.
- Du er ikke virkelig. - Skal du selge biler?
- Jeg skal til LA og ha det gøy. - Nei, jeg har kontrollen.
Om jeg kan håndtere Jessica, kan jeg håndtere deg.
Så hvorfor tar du ikke medisinene?
Nei!
Nei.
Nei!
Jeg må treffe familien min.
Ja, det tror jeg helt klart er mulig.
- Men ikke akkurat nå. - Hvorfor ikke?
De vet ikke engang at jeg lever.
Du kan eksplodere igjen og sprenge halve østkysten.
Så gi meg dop, da. Jeg er tilbake før effekten avtar.
- Du er ikke klar for det enda. - Noen kan bli med. Elle, kanskje.
Nei. Nei. Dessverre, Peter. Det vil rett og slett ikke skje.
Jeg kommer aldri ut herfra, hva?
- Plutselig føles rommet som et bur. - Jeg skjønner det ikke.
- Hvorfor er vi her? - De sørger for at vi ikke er der ute.
- Fordi vi er farlige? - Nei, Peter.
Fordi vi kan redde verden.
Jeg ville offentliggjøre evnene. Ble det kjent at blodet mitt kunne lege, -
- ville jeg kunne hjelpe til. Jeg var så naiv.
- Var det derfor de plasserte deg her? - De ville drept meg om de kunne.
Istedenfor sitter jeg her-
- når jeg kunne kurert broren din.
Nathan? Hvordan da?
Litt av blodet mitt ville kunne kurere ham.
Gjøre slutt på all smerten hans.
Trass i alt du utsatte ham for.
Så hvordan kommer vi oss ut?
Datteren min er fortsatt der inne!
Vær så snill!
Hawkins!
Hawkins, kom deg ut derfra!
Takk.
Her er ni-nyhetene på KCEI som rapporterer om en husbrann.
- Pappa! - Hei!
Jeg så deg på tv. De viser det om og om igjen.
- Du er virkelig en helt. - Jeg antar det.
- Hvor er moren din? - Hun har ikke kommet hjem enda.
HAR DRATT TIL LA. VI SES!
Jessica.
FOR EN MÅNED SIDEN
Får jeg ikke noe lite støt?
Hvordan det, vil du ha et?
Som du sa, jeg begynner å like dem.
Jeg begynner å like deg.
Greit, siden du spør så pent.
Var det nok moro for en dag?
- Dag nummer fem uten medisin. - Det er nok på tide å prøve.
Kom igjen, Peter. Du klarer det.
Hyggelig å endelig møtes. Du ser bra ut til å være 400 år.
Nå stikker vi og kurerer broren din.
Jeg visste at jeg ikke kunne gjemme meg for alltid.
Det er på tide å komme hjem, Maya.
Alle har prøvd å finne svar. På hvorfor du gjorde det. Og hvordan.
- Ingen vet hvordan du forgiftet alle. - Jeg gjorde ikke det.
Det er noe ondt inne i meg som jeg ikke kan kontrollere.
Du sa du drepte dem.
- Mener du at det var en ulykke? - Ja.
Tenk etter.
Du døde ikke. Av dem alle var du den eneste.
- Det har noe med oss å gjøre. - Det høres ubegripelig ut.
Men jeg vil likevel hjelpe deg.
- Det er over, Maya. - Nei.
Det blir best slik, Maya. Vær så snill.
Du kan ikke gjøre det. Du skjønner ikke. Jeg er farlig!
- Herregud, nei! - Maya, vær så snill!
- Tilgi meg! - Hold opp, Maya! Hva du nå enn gjør.
Maya! Ro deg ned!
Ro deg ned, vær så snill.
Det er sant.
Nå drar vi herfra.
Unnskyld meg. Jeg leter etter denne jenta.
Hun er der borte.
Takk.
Jessica.
- Feil. - Hun kjenner deg ikke.
Hun er min kone. Dette er oss.
Ikke bland deg i dette.
Hvor er jeg?
- Nå går vi. - Hvor er jeg?
Nå drar vi hjem.
- Hvordan fant du meg? - Du blir aldri kvitt meg.
Jeg elsker deg, min kjære.
Jeg elsker deg mer.
- Hallo! - Dropp det. Vi skal gå nå.
FOR TRE UKER SIDEN
Får jeg leke med den?
Damon, hvorfor spør du ham om sånt?
- Du vil vel klare deg? - Jeg vet ikke.
- Jeg trenger nok litt hjelp. - Hva du enn vil.
- Bare spør. Du vet det, ikke sant? - Takk.
Ikke bekymre deg. Jeg ordner alt. Flybilletter, penger. Og nå dette.
Jeg er så lei meg, Nathan.
Når begynner det å virke?
Det rekker vi ikke å finne ut av. De kommer til å lete etter deg her.
- Kom nå. - Adam.
Se, Adam. Se!
Bra. Kom nå.
Kom nå.
Utrolig. Han leget seg selv mens vi så på.
Han er frisk når han våkner. Pass, flybillett. Dette er planen.
Jeg er skuffet, Peter. Vi begynte jo å bli kjent.
Lageret i 121 Rue Saint Jacques i Montreal. Vi ses der.
Etter ham!
Tar du meg med tilbake, fortsetter jeg å flykte.
Det skal jeg ikke. Du fortjener en bedre skjebne.
- Moren din hjalp meg. - Så nå hjelper du meg?
Du må begynne et nytt liv. Dette er den eneste løsningen.
Jeg skal bevare din hemmelighet.
Gå med Gud, min venn.
Hva?
Det er mange måter å definere tilværelsen og gl den mening på.
Men det er minnne våre som former hensikten og gir den sammenheng.
I DAG
Et privat utvalg av bilder, redsler, kjærligheter og anger.
- Takk. - Jo visst.
Livets ironi er at vi tar det mørke med det lyse, det gode med det onde, -
- framgang med skuffelse. Det er det som gjør oss unike-
- og som gjør oss menneskelige.
Det som vi må kjempe for å holde fast ved.
Jeg husker det. Jeg husker alt.
Så bra, da.
Skal vi redde verden?
FORTSETTELSE FØLGER